![](https://seura.fi/awpo/img/2019/12/anna-liisa_jahnukainen_nivelrikko01_seura.jpg?s=c3a81b03d7698477360206cdd83465c8&fit=crop)
Nivelrikkoon apua lempeästä liikunnasta – Anna-Liisa: ”Opin kuuntelemaan kehoani uudella tavalla – en ole enää pitkään aikaan käyttänyt särkylääkkeitä”
Anna-Liisa Jahnukainen söi vahvoja kipulääkkeitä monta vuosikymmentä. Sitten hän päätti kokeilla itselleen uutta kehonhuoltolajia.
Anna-Liisa Jahnukainen on opetellut nauttimaan säästä kuin säästä. Asioiden hyväksyminen sellaisina kuin ne ovat helpottaa elämää.
Hyvinkääläinen Anna-Liisa Jahnukainen tietää, miltä tuntuu, kun melkein joka kohtaa kehossa särkee vuoron perään. Lisäksi päivittäinen särkylääkerumba hirvitti häntä. Hän ei olisi kuitenkaan osannut arvata, miten paljon apua hän saisi nivelrikkoon lempeästä liikunnasta.
Kivut alkoivat nelikymppisenä
”Ensimmäisen kerran kivut ilmestyivät alle nelikymppisenä. Olin ensin lastentarhassa töissä ja sieltä siirryin lastenkotiin.
Seisoin välillä pitkiä aikoja ulkona valvomassa, mikä oli minulle tuskallista. Selkääni särki jatkuvasti, ja lääkäristä sain vain kortisonia sen hoitoon. Nautin kuitenkin työstäni valtavasti, ja se sai minut jaksamaan.
Vuosien mittaan kivut vain pahenivat ja levisivät kaikkiin raajoihin ja niveliin. Mitään syytä niille ei löytynyt. Lääkärit miettivät, voisiko kyseessä olla fibromyalgia, mutta tarkkaa diagnoosia en saanut.”
Työttömyyseläkkeelle kipujen vuoksi
”Viisikymppisenä söin jo jatkuvasti vahvaa kipulääkettä. Molemmat olkapääni leikattiin ja muutaman vuoden päästä toinen polvi. Jouduin sen takia pitkälle sairauslomalle. Kärsin edelleen säryistä, mutta minun teki mieli takaisin työelämään.
Työterveyslääkäri yritti neuvotella, että olisin voinut jatkaa osa-aikaisena, mutta esimieheni ei suostunut siihen. Minun oli pakko jäädä työkyvyttömyyseläkkeelle.
Se oli valtava isku. Minulla oli ollut läheinen suhde moniin lastenkodin lapsiin, ja tuntui kauhealta jättää heidät yhtäkkiä. Vuoden elin aivan sumussa. Kivut jatkuivat entistä kovempina.
Pari vuotta eläkkeelle jäämisen jälkeen jouduin sekä vasemman polven tekonivelleikkaukseen että isoon selkäleikkaukseen. Vasta siinä vaiheessa sain ensimmäistä kertaa diagnoosin: sairastin nivelrikkoa.
Lääkäri selitti, että nikamieni rustopinnat olivat selvästi madaltuneet. Luunikamien välissä ei ollut enää pehmytkudosta, ja kivut johtuivat siitä. Taipumukseni yliliikkuvuuteen oli luultavasti pahentanut oireita.”
Uusia kokemuksia
”Selkäleikkauksen jälkeen aloin tuntea itseni uudeksi ihmiseksi, sillä suuri osa selkään liittyvistä kivuista jäi leikkauspöydälle. Valitettavasti raajat särkivät edelleen.
Minusta alkoi kuitenkin tuntua, että pystyin lopettamaan vahvan kipulääkkeeni. Pari viikkoa keho tuntui kaipaavan sitä, mutta sen jälkeen totuin uuteen olotilaan.
Kun Hyvinkään nivelpiiri ilmoitti Pilates-ryhmästä, päätin mennä kokeilemaan.
Rauhallinen hengityksen tahtiin liikkuminen oli minulle uusi kokemus, mutta ihastuin lajiin heti. Aiemmin olin harrastanut fyysisesti raskaita lajeja, kuten tennistä ja lentopalloa. Huomasin, että Pilateksen rauhallisuus vei kuitenkin syvemmälle.
Aloin miettiä, mikä on minun juttuni nykyään elämässä. Ryhdyin tekemään pitkiä kävelylenkkejä luonnossa, ja myöhemmin ilmoittauduin myös joogaan.
Opin kuuntelemaan kehoani uudella tavalla. Aloin tuntea kolotukseni paremmin, ja tiesin, mitä milloinkin tarvitsin. Välillä tarvitsin lepoa pitkälläni, ja välillä taas riitti, että sain istua ja tehdä esimerkiksi käsitöitä. Muutuin itseäni kohtaan paljon lempeämmäksi kuin aiemmin.”
Nivelrikkoon apu liikunnasta – Kehomieli on kokonaisuus
”Tiedän, että nivelrikosta ei voi koskaan parantua kokonaan. Kun rustopinnat ovat kuluneet, ne ovat helposti hyvin kivuliaat. Olen kuitenkin oppinut tulemaan kipujeni kanssa toimeen.
En ole enää pitkään aikaan käyttänyt särkylääkkeitä. Olen ymmärtänyt, että keho ja mieli eivät ole erillisiä toisistaan, vaan kehomieli on kokonaisuus. Kaiken, mitä teen, täytyy tukea hyvinvointiani.
Eläkkeellä pyrin tekemään paljon iloa tuottavia asioita. Lempeän liikunnan lisäksi vietän aikaa lastenlasteni kanssa ja kuuntelen musiikkia. En murehdi enää asioista, joille en voi mitään, vaan nautin asioista, jotka ovat hyvin.”